Zeus: Katso, miten ihmiset syyttävät jumalia.
He sanovat, että vastoinkäymiset ovat meiltä, mutta ne ovat
heidän hulluutensa syytä, ja he saavat sen osan,
minkä kohtalo määrää heille.
Athena: Isämme, Zeus, Chronosin (Aika) poika,
sydämeni särkyy, koska Odysseus kärsii vaivoja
ja puurtaa niin kaukana kotoaan.
Etkö sääli häntä? Eikö hän ollut rakas sinulle,
kun hän uhrasi Kreikan laivojen luona Troijan tasangolla?
Zeus: Athena, tyttäreni, miten unohtaisin Odysseuksen,
jonka viisaus ja oveluus ylittää kaikki toiset?
Mutta Maanjärisyttäjä Poseidon on hänelle vihainen,
koska Odysseus on sokaissut hänen poikansa.
Hän ei halua tappaa häntä, ei, vaan antaa hänen harhailla
niin kaukana kotimaastaan. Mutta Poseidon ei voi jatkaa näin
​​kaikkia muita vastaan, jotka haluavat, että Odysseus palaa kotiin.
Athena, tytärjumala, lopetti kaikki tuulet puhaltamasta.
Vain Boreus sai jäädä rauhoittamaan aallot
Odysseuksen edellä, jotta hän voi tarttua maahan ja suudella hiekkaa.
Joten läheisellä purolla hän sanoo:
Herra, kuka ikinä oletkin, olen pelastettu merestä.
Annan itseni käsiisi ja olen velkaa sinulle.
Armahda minua.
Kuten joku kätkeytyy lähellä tuhkaa ollen peitetty sillä,
mutta pitää pientä liekkiä, koska hänellä ei ole uutta kipinää mukanaan,
niin Odysseuskin kätkeytyi lehtiin.
Sitten Athena kaatoi unen hänen silmiinsä,
ja meni Feaciaan (Korfu) valmistamaan hänen saapumistaan.
Kuin henkäys hän tulee huoneeseen,
jossa tyttö nimeltä Nausica nukkuu. Leijuen hänen päänsä päällä
hän pääsee hänen uneensa ottaen hänen rakkaan ystävänsä hahmon.
Nausica, unohditko äitisi pyynnön?
Pyykki on vielä täällä pesemättömänä.
Hääpäiväsi lähestyy ja kaiken pitäisi olla valmiina
ja kiillotettuna talossa.
Tiedät varsin hyvin, kuinka moni nuori poika haluaisi sinut täällä Feaciassa.
Ja ystävättäresi odottavat sinua. Tule, menemme joelle
pesemään pyykkiä, ja jos meitä on monta saamme työn valmiiksi aikaisemmin.
Lastaamme pyykit muulin selkään, se on helpompaa,
sinulle ja meille.
Päivä on jo pitkällä kun heräät.
Kauhistuttavana ja suolaisena
Odysseus näyttäytyy tytöille, jotka pakenevat kauhuissaan.
Vain Nausica jää. Athena rohkaisee häntä.
Odysseus ei tiennyt, pitäisikö hänen polvistua hänen edessään,
vai kerjätä kauempaa, jottei hän pelästyisi.
Neito, oletko jumalatar vai nainen?
Olet niin viehättävä, että näytät aivan jumalalliselta.
Ehkä olet Zeuksen kuolemattomia tyttäriä?
Ja miksi luulet Zeuksen tyttärien pesevän likaista pyykkiä?
Et paennut. Etkö pelkää minua?
- Pelkää? En, miksi minun pitäisi? - Kerro minulle,
mikä on tämä maa? Viime yönä meri huuhtoi minut tänne,
tällä rannalla. Minulla ei ole aavistustakaan kuinka kauan olen purjehtinut.
Pyydän teitä. En piilottele mitään petosta sydämessäni.
En ole rikollinen. Pyydän, armahda minua.
Ota tämä. Pese itsesi ja pukeudu. Sisareni auttavat sinua.
Odysseus menee peseytymään ja pukeutumaan hieman kauemmaksi heistä.
Ja Nausica ajattelee:
Eivätkö jotkut jumalista liikukin heidän joukosaan.
Ensin hän näyttää kamalalta, ja nyt hän on kuin yksi niistä.
Ah, jos hän haluaisi jäädä keskuuteemme!
Kolme kertaa onnellisempia olisivat äitisi ja isäsi,
kolme kertaa onnellisempia veljesi ja ystäväsi.
Mutta vielä onnellisempia he, jotka vievät sinut hänen kotiinsa.
-Haluatko syödä? -Kyllä.
Olen Nausica (poltetut laivat). Entä sinä?
Täällä asuu feacialaisia, rauhallisia ihmisiä. Älä pelkää.
- Vien sinut isäni luo. - Kuka on isäsi?
- Alcinous, kansamme kuningas. Etkö luota minuun? - Ei, mennään.
Pyysin, ettet seuraisi minua niin lähellä.
- Mutta miten minä löydän kaupungin? - Löydät sen itse.
En halua, että joku sanoo:
"Tuo muukalainen vie Nausican kotiinsa. Mihin hän tarvitsee tuota muukalaista?"
He ajattelevat, että haluan vaimoksi hänelle, tai että olen
mennyt joelle tarkoituksella tapaamaan häntä.
Kuka tietää, miten Feacian aateliset reagoivat!
Se voi satuttaa heidän ylpeyttään. He voivat syyttää sinua.
Tytöt luulevat, että tapailen mielelläni vieraita
ennen julkisia häitä.
Ja muista, kun tulet kotiini,
puhu ensin äidilleni!
Athena, suojelijani, kuule minua ainakin nyt,
kuten silloin, kun olin hukkumassa.
Missä olet? Miksi et näyttäytynyt minulle aalloissa? Mitä sinä pelkäät?
Auta minua, että nämä ihmiset hyväksyvät minut.
Athena, ottaen pikkutytön hahmon,
kuuli häntä, muttei näyttäytynyt,
ettei suututtaisi isänsä veljeä Poseidonia.
Mutta silti hän kuiskaa: "Kulje ääneti."
"Minä opastan. Älä käänny ympäri."
"Kunnes tulet Alcinousin taloon älä pyydä keneltäkään mitään."
"Tuo on etsimäsi talo."
"Siellä feacialaiset odottavat jo sinua,
sillä heille on kerrottu tulostasi."
"Feacialaiset eivät pidä muukalaisista, jotka tulevat kaukaa."
"He kysyvät sinulta paljon. He näyttävät hämmästyneiltä ja epäluuloisilta."
"Mutta älä lannistu. Ole rohkea. Sillä rohkea mies
voittaa jokaisen vastuksen, missä hän on."
Kuningatar, kunnioitukseni. En ole tulossa kuin vihollinen
ja pyydän vieraanvaraisuuttanne Saakoot sinä, talosi, ja kansasi
nauttia kaikkien jumalien siunausta.
Kuningatar, Zeuksen nimeen, vieraanvaraisuuden suojelijana,
auttakaa minua.
"Osaat miellyttää kuningatarta."
"Hänen nimensä on Areta. Hän on aviomiehensä Alcinousin veljen tytär."
"He ovat molemmat merten syvyyden herran, Poseidonin jälkeläisiä,
ja Peribean, jättiläisten jälkeläisiä."
"He ovat jumalaista alkuperää, joten kerjää heiltä
varovasti ja viisaasti. Mutta tiedä,
Areta on heistä se, joka ylläpitää rauhaa kansan keskuudessa."
"Koska he arvostavat kovasti morsiantaan."
Oltuaan niin kauan tyhjin vatsoin, nyt hän söi ja joi mässäillen.
Vihaisena vatsalleen, kun se tahtoi aina vain lisää,
hän työnsi pois raskaat ajatukset ja huolen. Häntä inhotti syödä sillä tavalla
kaikkien edessä, mutta hän tiesi,
että isäntäväki halusi niin, jotta saisivat tarkkaillen ja tutkien
selville, kuka ja millainen ihminen hän on, ja kuinka paljon hän voi syödä.
Olet lämpimästi tervetullut vieras, kuten pyhät lakimme määräävät.
Nyt haluamme tietää kuka olet, mistä tulet, ja miten jouduit sinne.
Olen merimies ja kotimaani on kaukana,
ja monet onnettomuudet ovat kohdanneet minua. - Niin, mutta mikä on nimesi?
Haaksirikkoisen nimi? Jolla ei ole sukua tai omaisuutta?
Minkä nimen haluaisit kuulla?
Hän ei näytä roskaväeltä.
- Sanoit olevasi yksin? - Kyllä kuningatar.
- Milloin huuhtouduit meidän rannallemme? - Eilen.
Saavuin lähelle puroa.
- Entä laiva ja miehistö? - Minulla ei ole ollut laivaa ja miehistöä
pitkään aikaan. - Olet purjehtinut yksin avomerellä?
- Kyllä kuningatar. - Miten?
Olen ajelehtinut 18 päivää lautalla, ja käyttänyt kaikki ruokani ja veden.
Olin menettänyt toivoni, kunnes näin teidän maanne.
- Mistä sinä tulet? - 8 vuotta tuulet
ja merivirrat riepottelivat minua länteen
asumattomille seuduille. Myrsky romutti alukseni
Ogygyan saaren kallioita vasten.
Kaikki toverini kuolivat, ja minä pelastuin erään nymfin ansiosta.
Hänen nimensä on Calipso. Hän hoiti haavani,
mutta hän myös halusi pitää minut itsellään, vaikka pyysin häntä
joka päivä päästämään minut kotiin.
Ja sitten viime kuussa hän antoi minun lähteä.
Joten rakensin lautan ja purjehdin.
- Sanoit, että rantauduit eilen ja tulit tähän taloon yksin,
mutta mistä sait vaatteet? Tuo kuuluu yhdelle pojistani.
Kuka antoi ne sinulle? Miten sait vaatteet?
- Tyttäresi. Hän oli ensimmäinen henkilö, jonka kohtasin
joen rannalla, jossa heräsin.
Hänen kävi minua sääliksi.
Tyttäreni on vielä nuori ja helposti tekee virheitä.
Hän halusi tuoda sinut tänne ja hän ilmoitti saapumisestasi.
Älkää kurittako häntä. Pyysin häntä olemaan tekemättä niin
oman kunniallisuutensa vuoksi,
ja pelossa, että te voisitte moittia häntä. - Asia on kunnossa.
Eivät feacialaiset ole vihaisia, mutta molemmat ovat vaarantaneet liikaa.
Vieraanvaraisuus on meille hyvin tärkeää,
sillä kateus ja pahuus on meille tuttua.
Tämä maa ei ole kuulunut meille ammoisista ajoista.
Elimme ennen eräällä saarella (Hyperia) lähellä kyklooppeja,
jotka jatkuvasti häiritsivät meitä. Isäni päätti sitten
siirtää ihmiset toiselle saarelle pois yleisiltä kulkureiteiltä.
Tälle saarelle. Ja millainen saari tämä on? Sitä et koskaan tule tietämään, muukalainen.
Saaremme on nimeltään Sheria (Korfu),
ja rantoja sekä jokea, jota tulit, kukaan ei voi kuvailla jollekin toiselle.
Yksinäisyys on rauhamme hinta.
Se on kallis hinta, mutta se on sen arvoista.
Nyt tiedät miksi emme luota vieraisiin.
Isä, tämä kaikki oli unessani.
- Ei, älä sano mitään. Isäsi puheessa on viisautta.
- Mikä uni? - Äkillinen humahdus kävi huoneessani
ja näin yhden ystäväni,
ruorimies Dimantesin tyttären.
Hän sanoi: "Nausica, miksi olet niin huolimaton?"
"Pyykki odottaa pesemistä. Pestään yhdessä
sinun ja veljesi pyykit." Menin joelle, ja löysin tämän muukalaisen.
- Näitkö unta hänestäkin? - En.
En tiedä kuka olet, mutta uni ilmoitti sinusta.
Viattomat unet ovat joskus varoitus,
joita joku lähettää hyvästä syystä. Niinpä, muukalainen,
olet tervetullut joukkoomme.
Mutta Alcinous näki,
että muukalainen ei mennyt levolle, ja että jokin vaivasi häntä.
Hän päätti kertoa tälle, mitä ennustettiin
Feacian kohtalosta. Oli tärkeää, että muukalainen,
kuka sitten olikin, sai tietää.
Miksi et lepää? Eikö sinua väsynyt? Mene nukkumaan.
- Feacian taivas on hyvin selkeä. - Totta.
Tähdet ovat kirkkaammat täällä. Merimiehet eivät voi purjehtia harhaan
kun tuijottavat tällaista taivasta.
Kuinka paljon aikaa olenkaan katsellut noita tähtiä löytääkseni suunnan!
Vuosia etsin turhaan reittiä tunnettuun maahan. - Sinun kotimaahasi?
- Kyllä. Mutta edes nämä kirkkaimmat tähdet eivät voineet näyttää sitä minulle.
Mutta ne kertoivat minulle, etten ole kaukana.
Näen sen selvästi Otavan kaltevuudesta.
Olit hyvin onnekas,
koska meille on vaikea löytää. Sieltä on pääsy kaikille reiteille,
ja laivamme purjehtivat taitavien ohjaajien hallinnassa
merellä erehtymättä lainkaan. - Olen huomannut, että teidän alustenne
keulaan on veistetty ojennettu käsi. - Kyllä, se on varoitus.
Me emme aio taipua pahojen aikeiden edessä.
Entä miksi tätä rakennetaan tänne?
Koska sillä ei ole tarkoitetus purjehtia. Kauan sitten isäni ennusti,
että laivamme jonain päivänä purjehtii toiseen maahan,
ja sen mukana Poseidonin vihaama mies,
ja että jumala on vihainen sen takia.
Joten tämä on uhrilahja.
Toivomme, että hän rauhoittaa raivoavan meren.
Nyt on myrskyisä vuodenaika muutenkin.
On vaarallista purjehtia merellä. Miksi et odota pidempään?
- Edes kevääseen saakka! - Haluaisin jäädä,
mutta kuinka kauan? Kuinka kauan aiotte pitää minua täällä? Vuoden?
Vuosi on liian lyhyt. Olit Ogygyan saarella 7 vuotta.
Kyllä, 7 vuotta, loputtoman pitkä aika,
tai loputtoman lyhyt.
Kuinka kaukana se saari on? (Ogygya = luult. Gozo lähellä Maltaa)
- Ja missä se on? - Läntisellä merellä, mutta mielestäni se on hyvin
kaukana, koska tähdet olivat eri asennossa kuin täällä.
Matkustin 18 päivää, suotuisia tuulia yhtenä hetkenä, ja vastakkaisia merivirtoja toisena,
joten en voi kertoa tarkasti, miten kaukana se on.
- Onko se kaunis? - Täydellinen, jopa Jumala iloitsisi
katsellen niitä niittyjä täynnä liljoja,
ja niitä metsiä.
Uutisia ei sinne koskaan saapunut, jopa tuuli oli tyyni.
- Kuka on se Calypso? Jumalatar? Noita?
- Kuolematon. - Miltä hän näyttää?
Voin kertoa sinulle hänen silmiensä värin,
ja hänen hiuksensa ovat pitkät ja komeat kuin sinun. Calypso on nymfi,
ja Atlaksen tytär, niin sanotaan.
- Hän piti sinua vankinaan? - Hän piti minua vankinaan.
Ilman miehistöä ja ilman laivaa, jolla lähteä.
Olitko niin nostalginen?
- Oliko se vankeus vaikeaa sinulle? - Päivällä kyllä. Mutta yöllä
muistot hiipuivat mielestä
ja saatoin nukahtaa Calypson luolassa.
Mutta kun heräsin, paluu vaivasi minua kuten aiemminkin.
Eräänä aamuna hän löysi minut istumassa rannasta katsomassa horisonttiin
ja hän sanoi minulle: "Sinä kiusaat itseäsi. Kotimaasi on Ison karhun suunnassa.
Viime yönä varikset raakkuivat liian pitkään.
Sinä jo nukuit. Mutta yhtäkkiä, lokki lensi minua kohti.
Se lensi suoraan luolaan. Vaikutti siltä, ​​että se etsi juuri minua,
kuin joku olisi lähettänyt merkin. Tiedätkö, mitä se tarkoittaa?
Tuuli puhalsi sitä, ja se oli väsynyt lentämisestä.
Se etsi pesää. Sen saattoi pyydystää helposti.
- Voisit laittaa sen häkkiin. - Ei, se on poissa.
- Joten sinäkin voit mennä. - Mitä sinä puhut?
Sitähän sinä olet ajatellut niin kauan. Paluuta.
- Paluuta? Miten? - Katso merta, se näyttää erilaiselta.
Meri ei ole voittamaton. Haluan sinun uskovan siihen.
Rakenna nyt lautta ja purje,
ja ota tarpeeksi ruokaa ja vettä. - Lautta?
- Ei, et ole tosissasi. En usko sinua! - Taika on ohi.
- Vanno! - Miksi?
Vanno, että olet muuttanut mielesi, ja vapautat minut!
Ei, en minä halua sinun lähtevän, vaan jumalat, jotka ovat vahvempia kuin minä.
Mutta he ovat kateellisia ja ilkeitä! Olen sentään pelastanut sinut!
Olit meren armoilla, laivasi tuhoutui,
ja nyt jumalat haluavat viedä sinut pois.
Minä yksin olen ravinnut ja hoitanut sinua.
Lokki oli jumala Hermes ja hän toi viestin Zeukselta.
Joten voit rakentaa lautan.
- Siispä saapumisesi tänne oli kohtalon määräämää? - Jumalat näyttivät minulle tien, jota etsin.
- Ehkä olisit halunnut jäädä? - Kyllä.
Pysy luonani. Teen kuolematon, muuttumattoman,
voit olla ikuisesti sama. - Etten kuole koskaan?
Et, kuin Jumala! Ilman tauteja, ilman kipua. Kuolematon!
Pysyt vain vierelläni. - Ei, ei.
Et koskaan unohda rakkauttasi? Kaikki nämä vuodet ajattelet häntä?
Älä ole vihainen minulle sen vuoksi. Rakkaintani ja sinua ei voi verrata.
Olet kuolematon, ja hän vanhenee ja kuolee.
Mutta joka tapauksessa, haluan mennä kotiin, ja nähdä hänet ja poikani jälleen.
Sitten, pidä suuntasi Levantin ja Otavan välillä (koillinen),
jossa Pleiadet nousevat merestä.
Olisit siis voinut tulla kuolemattomaksi?
Ehkä se tarkoittaa, että ihminen unohtaa itsensä,
ja ihmiset unohtavat hänet. Kuten näet, olen epäonnistunut.
Hyvä, Eurimachus.
Tervehdys muukalainen, ottelemme nyt miekoilla! Kokeile kanssamme.
Miksi pyydät minua? Pilkataksesi? Näyttävät pelit ovat nuorille.
On ihmisiä, jotka säilyttävät voimansa
vielä nuoruuden jälkeenkin. - Olisi kunnia,
jos ottaisit osaa peliimme. - En pysty Alcinous. Olen väsynyt.
Matka heikensi minua, ja pitkä poissaoloni
vei ylpeyteni taistelua ja voittoa kohtaan.
Jätä hänet rauhaan. Tämä mies ei kykene kilpailemaan kanssamme.
Minusta hän on kuin yksinkertainen ​​kauppias,
jota kiinnostaa vain hänen kuormansa ja tuotto.
Puhut liikaa ja pahasti. Ilmeisesti jumalat eivät jaa lahjojaan tasapuolisesti.
Sinulle ne antoivat komean ulkonäön,
mutta eivät viisautta! Ajatukseni ovat kaukana sellaisesta,
eikä minulla ole nuorekasta tuoreutta,
mutta hyväksyn haasteen sittenkin,
koska olet loukannut minua, jolppi!
Otin haasteen vastaan ​​ja voitin, mutta vuosia osasin vain sotia,
ja sota asui minussa.
Niin vähän tarvittiin härättämään se minussa.
Näitte minussa vain merimiehen, mutta ette voineet
nähdä minussa soturia. - Emme halua sinun pahoittelevan.
Se poika loukkasi sinua, mutta kerro, kuka olet.
Ehkä nimesi on kuuluisa, päätellen siitä, mitä näimme.
Älä kysy minulta, sen sijaan jos luulet, että
sotia käynyt mies on ansainnut feacialaisten kunnioituksen,
antakaa minulle laiva, niin että voin vihdoin
palata kotimaahani.
Mitä ajattelet Nausica? Olet jo varttunut, joten kuuntele:
Koska olet nuori, on luonnollista
rakastua johonkin, joka on kärsinyt.
Sellainen koskettaa ketä tahansa meistä.
Annamme heille enemmän huomiota, koska tahdomme auttaa heitä enemmän.
Mutta meidän ei tulisi antaa enempää kuin voimme,
tai enemmän kuin mikä on oikein, vaikka sydämemme pakottaa meidät tekemään niin.
Hänen kohtalonsa ei ole jäädä tänne. Meidän kohtalomme on erilainen,
ja uskon, että hän haluaa palata kotiinsa ja perheensä luo.